Conferinta de toamna a preotilor din Protopopiatul Irlandei
29 septembrie 2017 
Centrul Misionar Sf Ioan Botezatorul

Parintele Ioan Iovan, Preotul Liturghiei Traite

Pr Petru Ioan Vlaic
Preot asistent
Parohia Bunavestire si Duminica Sfintilor Romani
00353863940784
Email/petruioanvlaic@yahoo.com
Parintele Ioan, curajos si statornic marturisitor al lui Hristos, 

 Noi oamenii suntem fapturi slabe. Avem nostalgia faptelor mari, care presupun curaj, dar in fata amenintarilor dure, venite din partea totalitarismului, sau a persecutiilor, sau a tradarii, sovaim sau, in cel mai rau caz, cedam.
 Cand insa printre noi apar oameni bravi, daca avem onestitatea sa le recunoastem faptele, trebuie sa-I cinstim cum se cuvine.Un asemenea om este Parintele Ioan de la Vladimiresti si mai apoi, in amurgul vietii, Parintele Ioan de la Manastirea Recea.
 Chemat la misiune pe vremea in care in tara se instala comunismul ateu, n-a dus tratative cu diavolul.A ramas tare pe pozitie, lucru care l-a costat ani grei de inchisoare, desi, dupa cum spunea Parintele Nicolae Steinhardt, ” pe vremea aceea daca erai inemnitat, treceai dintr-o inchisoare mai larga intr-una mai stramta”.
 Acest suflet ales, capabil de o mare putere facatoare de bine, s-a nascut in satul Husasau de Cris, judetul Bihor, in 26 iunie 1922, fiind al optulea copil al vrednicilor de pomenire, preotul Gavriil si prezbitera Maria. Scoala primara a urmat-o in satul natal fiind foarte atasat de tatica Gavriil.”In timpul slujbei ma invarteam in jurul Sfintei Mese, urmarindu-l pe tatica si bucurandu-ma cand ma mangaia pe gat si imi atingea usor urechea.Crescand mai mare, am inceput sa inteleg ce inseamna Sfanta Prefacere, ca este momentul sublim din actul liturgic, cand tatica era absent pentru cei din jur si, umezindu-i-se ochii, inalta sfios mainile pentru chemarea Sfantului Duh.Aceasta traire liturgica a tatalui meu mi-a ramas model pentru savarsirea Sfintei Liturghii.
 Dupa terminarea Liceului in 1942, s-a inscris la Facultatea de Teologie Ortodoxa din Cluj pe care a absolvit-o in anul 1947, cu lucrarea de licenta”Sfanta Euharistie si viata mistica”, la catedra de Mistica, sub indrumarea Mitropolitului Ardealului, Nicolae Mladin.
 In 1948 a fost hirotonit diacon, iar in1949 a fost tuns in monahism si in acelasi an hirotonit ieromonah la Manastirea Vladimiresti de catre P.S Nicolae Popovici, care, citez din spusele parintelui, ”cu ochii plini de har apostolic mi s-a adresat:”Iata, te pun duhovnic in acest Sfant Lacas si iti poruncesc sa deschizi cerul la oameni, nu sa-l inchizi”, recomandare care urma sa-mi caracterizeze intreaga activitate duhovniceasca.
 In 1955, dupa sapte ani de slujire, datorita unui memoriu inaintat Conducerii Statului si Conducerii Bisericii Ortodoxe Romane, s-a hotarat arestarea Parintelui, motivul fiind numarul mare de inchinatori care poposeau la Manastirea Vladimiresti.Incarcerat la Inchisoarea Vacaresti, apoi la Jilava, mai apoi la Gherla, inchisoarea cu 365 de celule, dupa numarul zilelor unui an.A urmat Inchisoarea de la Aiud pana in anul 1964 cand, dupa 9 ani de detentie, in urma Decretului de Amnistiere, a fost eliberat.
 In 1966, in urma intentarii unui process pentru abuz in serviciu, adica oficierea Sfintelor Taine, respectiv Spovedania si Impartasania, a fost incarcerat la Iasi si la Luciul Giurgeni, pentru un an de zile.
 Pana in 1979 este haituit de Securitate, si tarat prin procese interminabile.Din 1979 este trimis la Manastirea Cernica unde avea voie sa slujeasca o data pe saptamana, iar din 1980 la Manastirea Plumbuita pentru o perioada de 12 ani unde avea dreptul sa slujeasca in duminici si sarbatori.
 Din 1991, cu binecuvantarea Inalt Prea Sfintitului Parinte Andrei revine in Ardeal, si intemeiaza Manastirea Recea, judetul Mures unde ramane pana pe 17 mai 2008 cand se muta in vesnicie, la varsta de 86 de ani.

Parintele Ioan Iovan Liturghisitorul

 Inceputul slujirii preotesti se face la Manastirea Vladimiresti, pecetluita de ravna credinciosilor de revenire la practicarea unei trairi mai directe si mai dese cu Hristos cel Euharistic.Lucrarea euharistica din acele momente tulburi, a zguduit o mentalitate ce capatase o forma de delasare fata de adevarata traditie crestin-ortodoxa ce recomanda o impartasire deasa asa cum s-a practicat in primele opt secole ale crestinismului.Temeiurile dogmatice si liturgice, pentru impartasirea mai deasa, au fost sustinute si de Pr Prof Dr Dumitru Staniloaie si de Pr Prof Dr Ene Braniste, cu citate din Sf Scriptura si Sfintii Parinti.
Spre exemplu:
Mt 26, 26-28
Luati mancati, Acesta este Trupul Meu, care se frange pentru voi spre iertarea pacatelor.
Beti dintru Acesta toti, Acesta este Sangele Meu care pentru voi si pentru multi se varsa spre iertarea pacatelor
canonul 9 Apostolic hotaraste:
Toti credinciosii care intra in Biserica, daca nu raman la rugaciune si nu iau Sfanta Impartasanie, ca unii ce fac neoranduiala in Biserica, trebuie sa se afuriseasca.
Sf Ioan Gura de Aur mustra pe contemporanii sai pentru nepasarea lor in primirea Sfintei Impartasanii :
In zadar facem zilnic Sfanta Impartasanie, se aduce zadarnic Jertfa si am stat zadarnic in fata Sfantului Altar, daca nimenea nu se impartaseste.Nu spun aceste cuvinte ca sa va impartasiti oricum s-ar intampla, ci ca sa va faceti vrednici de impartasire.Spune-mi te rog, daca cineva este chemat la masa, este gata pentru mancare si totusi nu mananca, oare nu insulta pe cel ce l-a chemat?N-ar fi fost mai bine ca unul ca acesta sa nu fi venit?Asa ai venit si tu, ai cantat cantare dumnezeiasca, ai marturisit ca esti dintre cei vrednici si nu dintre cei nevrednici!Deci cum ai ramas si din masa imparateasca nu te impartasesti?Daca imi spui ca esti nevrednic atunci ai fost nevrednic si sa iei parte la rugaciunile din biserica.Sa nu invinovatim firea ci este mai degraba lipsa ravnei dupa Sfintele Taine.Omilia a III-a la Efeseni.
 Urmarea iertarii pacatelor prin taina Spovedaniei si apoi Impartasirea crestinilor produce la manastirea Vladimiresti o modificare substantiala in fiinta neamului .Din relatarile celor prezenti atunci se spune ca” pe marginea drumului din apropierea manastirii gaseai nenumarate carje si ochelari, tigari sau sticle de bautura ale celor care intorcandu-se acasa se vindecau de bolile si de patimile lor”.
Parintele Ioan amintea de o femeie care necinstind pe Maica Domnului s-a indracit.A fost adusa in biserica de catre familie si tinuta cu forta in fata Icoanei Maicii Domnului.
“Stiam ca in cazuri extreme cand nu opereza rugaciunile si exorcismele, se poate apela la atingerea bolnavului cu Sfanta Impartasanie, asa cum s-a vindecat femeia cea cu scurgere de sange prin atingere de poala hainei Mantuitorului.Luand cu grija si cu frica particica din Sfantul Chivot, desi bolnava manifesta gesturi vadite de respingere, m-am apropiat de gura ei, si cu particica stransa intre degetele mainii drepte, am reusit sa-i ating limba.Brusc femeia s-a linistit, a ingenunchiat si au inceput sa-I curga siroaie de lacrimi.Din acel moment femeia a fost vindecata complet.A urmat rugaciunea de dezlegare, rugaciunea “Cred Doamne si marturisesc” si apoi impartasirea ei precum in cazul bolnavilor.
 In temnitele comuniste, cu lanturi nituite la picioare, a savarsit in fiecare zi Sfinta Liturghie .Sfantul Antimis era cusut pe spatele maieului care era asezat pe pieptul unui detinut intins pe spate.Rugaciunile erau rostite pe de rost, painea era cea din ratia zilnica, vinul era un vin tonic de la infirmerie iar potirul era o cutie de vitamin C.
De multe ori, pentru cei de pe alte etaje ale inchisorii, spovedania se facea prin alfabetul morse si reuseau sa se impartaseasca foarte multi chiar daca potirul de multe ori ajungea pe geam cu sfoara si cu saculetul, in termenii detinutilor, cu“margarita”.
 La Manastirea Recea se infatiseaza, sotia insarcinata a unui medic, care, in urma ecografiei, primeste vestea ca fatul are malformatii care necesita operatia de intrerupere de sarcina.
“Spovedeste-te si impartasestete caci fatul este perfect sanatos”a incredintat-o Parintele.A urmat sfatul dar dupa aceea a plecat in Ungaria unde a fost confirmata malformatia incompatibila cu viata.
Venind din nou la Manastire primeste aceeiasi indrumare.
“Continua sa te spovedesti si sa te impartasesti caci copilul vostru este sanatos”
Am intrat cu parintele in garajul Manastirii unde Parintele imi spune.”masina de acolo este darul familiei de medici pentru ca s-a nascut copilul lor sanatos”
 Bucuria de Rai umplea Altarul, Parintele era detasat de tot ce se intampla in jur.Pentru Sfintia Sa totul si chiar totul se concentra in cuvintele “Il aducem pe Dumnezeu pe Sfanta Masa”.Fiecare Sf Liturghie era cu adevarat o zi de Paste cu o feerie ce izvora dinlauntru si care coplesea pe toti cei din jur.
 A savarsit Sfanta Liturghie in fiecare zi in Inchisoare si in afara Inchisorii.Cum sa fie lipsit in amurgul vietii de ceea ce a iubit cel mai mult:Sfanta Liturghie?
 “Hristos este aci pe Sfanta Masa, scumpii mei, si sunt mai convins de lucrul acesta decat ca va vad pe voi” exlama parintele, constient si cutremurat si cucerit de taina coborarii Mantuitorului pe Sfanta Masa.
 Rezultatul era unul covarsitor.Aproape toti crestinii din biserica se spovedeau si se impartaseau ca unii care doreau sa se bucure cu adevarat de cuvintele Sf Ap Pavel”nu mai traiesc eu ci Hristos traieste intr-u mine”
 Celor ce au patimit pentru Hristos, li s-a dat har peste har si prezenta dumnezeiasca mai mult decat mintea omului poate sa cuprinda.Asa se intampla in persoana Parintelui Ioan care daca te striga pe nume, te umpleai de o bucurie de nedescris.Orice efort de a ajunge la Sfanta Liturghie alaturi de Parintele era nesemnificativ, comparativ cu bucuriile dumnezeiesti cu care te intorceai acasa.
 O evlavie deosebita avea pentru Maica Preacurata pe care o chema in ajutor cu toata increderea, ajutor care nu inarzia sa apara.
 Duhovnic adevarat, nascut sa fie duhovnic, indragostit de rugaciune, vesnic cu mintea sus, cu darul convingerii prin propria traire si simtire, Parintele reusea sa gaseasca calea vindecarii si a remodelarii firii, iar acea cale era Hristos cel din potir.
 Cuvintele sunt neputincioase in a prezenta in vreun fel sederea si trairea si bucuria alaturi de Preotul Patimitor pentru Hristos asa cum neputincioase sunt cuvintele care incearca sa explice cum este sa fii tata celui care ne este tata.
 Pentru Parintele Ioan, care a vazut lumina zilei prin “Hristos a inviat”, nu poate fi vorba de alceva decat de vesnicul”Cu adevarat a inviat!